Sjajan posao. Sjajan!
Uspio si! Uspio!
Slušali ste kompleksan slučaj ubojstva s predumišljajem.
To je najozbiljnija optužba koja izlazi pred naš sud.
Čuli ste svjedočenja, objašnjenja zakona i njegove primjene na ovaj slučaj.
Vaša je dužnost sada sjesti i odvojiti činjenice od mašte.
Jedan čovjek je mrtav. Drugome je život u pitanju.
Ako u vama postoji osnovana sumnja u krivnju optuženoga...
osnovana sumnja, tada mi morate donijeti presudu da nije kriv.
Ako sumnja ne postoji, tada morate, mirne savjesti...
proglasiti optuženoga krivim.
Kako god vi odlučili, presuda mora biti jednoglasna.
U slučaju da optuženoga proglasite krivim...
neću udovoljiti preporuci za milošću.
Smrtna kazna je propisana u ovakvim slučajevima.
Suočeni ste s velikom odgovornošću. Zahvaljujem, gospodo.
Pomoćni porotnici su slobodni.
Porota će se sada povući na vijećanje.
12 GNJEVNIH LJUDI
u glavnoj ulozi
ostale uloge
priča i scenarij
glazba
direktor fotografije
redatelj
Hoćeš žvaku? -Ne, hvala.
Ni da mrdne.
Pomoći ću vam. -To je to.
Znate što? Pozvao sam meteorologe jutros.
Ovo će biti najtopliji dan u godini.
Čovjek bi pomislio da će bar uključiti klimu...
Kako vam je ime? -O, to je... ovo ovdje. Da.
Zahvaljujem. U redu, gospodo. Svi su prisutni.
Ako vam bilo što zatreba, ja sam ispred vrata. Samo pokucajte.
Dobro jutro. Nisam znao da zaključavaju vrata.
Naravno da zaključavaju. Što ste mislili?
Ne znam, samo mi nije palo na pamet.
Za što je to? -Mislio sam da bismo mogli glasati listićima.
Sjajna ideja. Možda bismo ga mogli izabrati za senatora.
Kako se vama čini? -Ne znam. Bilo je prilično zanimljivo.
Je li? Ja sam zamalo zaspao. -Mislim, nisam do sad bio u poroti.
Ne? Ja sam sjedio u mnogo porota.
Ti advokati samo brbljaju, čak i kada je jasan slučaj, kao ovaj.
Jeste li ikada čuli toliko bespotrebne priče? -Valjda imaju pravo na to.
I imaju. Takav je sistem, ali...
da mene pitate, ja bih sredio tu bijesnu djecu prije nego naprave nevolju.
Uštedjeli bi i vremena i novca. Počnimo.
Da. Vjerojatno svi imamo i drugih poslova.
Možemo početi sa pet minuta pauze. Jedan gospodin je još u toaletu.
Hoćemo li... sjediti po redu?
Uh, ne bih znao. Valjda.
Kompa, na mom si mjestu. -O, ispričavam se.
U redu je.
Hej, nije loš pogled, ha?
Kako se vama čini slučaj? Mislim, meni je bio zanimljiv.
Nije bilo... mrtvih točaka. Shvaćate što mislim?
Imamo sreće da smo dobili ubojstvo. Rekoh, zapast će nam provala ili pljačka.
Uh, kako to zna biti dosadno!
Je li ono Woolworth zgrada? -Točno.
Nije li čudno? Cijeli život sam ovdje. Nikada nisam ušao tamo.
Razmotrimo sve te gluposti, kao ono sa kinom.
Da. Što kažete na onu priču o nožu?
Tražiti od odraslih ljudi da vjeruju u te bajke.
Očekujte to. Znate s čim imamo posla.
Da, rekao bih.
Pa, truba vam radi. Probajte svjetla.
Prehlada? -I to kakva. Prehlade na toplom vremenu su za ubiti.
Jedva mogu dodirnuti nos. Znate na što mislim?
Naravno. Upravo me prošla jedna.
Hajde! Predsjedavajući, idemo. -Onaj je još u toaletu.
Što je novo? Nisam stigao prelistati novine jutros.
Samo sam provjeravao kako se burza zatvorila.
Imate mjesto na burzi? -Ja sam broker.
Ja vodim servis za pošiljke.
Beck & Call Kompanija.
Ime je ideja moje žene.
Imam 37 zaposlenih. Počeo ni od čega.
OK, ljudi. Zauzmimo mjesta?
Možemo izaći odavde vrlo brzo. Imam karte za baseball večeras.
Yanks i Cleveland. Imamo tog dečka Modjelewskog tamo.
Pravi je bik, taj mali. Znaš...
Pravi katapult. Znaš?
Pravi si baseball fan, je li? Gdje ćemo sjediti?
Mogli bi po redu, po brojevima u poroti.
Prvi, drugi, treći, pa dalje oko stola, ako to vama odgovara, gospodo.
Kakve ima veze? -Ima smisla sjediti po redoslijedu.
Neka bude. -To je 12. Sjedimo okolo...
Kakav je vaš dojam o tužitelju?
Oprostite? -Mislim da je bio baš oštar...
kako je izveo sve poante, jednu po jednu, logično.
Mene je impresionirao. -Ja mislim... napravio je dobar posao.
A dosta uzbudljivo, znate? Prava vožnja...
U redu, momci. Možete li se smiriti? Momci?
Rekoh, mogli bismo početi.
Gospodin kraj prozora.
Mi bismo počeli. -O, ispričavam se.
Mali je ubio oca, samo tako. -Čujte, događa se stalno.
Puštaju tu djecu tamo divljati.
Pa, možda je zaslužio. Shvaćate što mislim?
Jesu li svi ovdje? -Stari je još u toaletu.
Hoćete li ga pozvati? -Da.
Ti si navijač Yankeeja? -Ne, Baltimorea.
Baltimore?
To je kao da te mlate pajserom u glavu, jednom dnevno.
Koga oni imaju? Koga imaju, osim dobrih trkača?
Mogli bi početi. -Oprostite, gospodo.
Nisam vas htio zadržavati. -Baltimore?!
Molim malo pažnje. Možete ovo riješiti kako god hoćete.
Ja... znate, ne želim određivati pravila.
Možemo prvo razmotriti, pa onda glasati. To je, naravno... jedan način.
A možemo glasati odmah.
Mislim da je običaj preliminarno glasati.
Da. Hajdemo glasati. Tko zna? Možda odmah izađemo odavde.
OK. Mislim da znate da imamo ovdje ubojstvo s predumišljajem...
i ako izglasamo da je kriv, moramo ga poslati na stolicu.
Ovaj... To je propisano.
Mislim da to znamo. -Da, da vidimo tko je gdje.
OK, netko ne želi glasati? -Meni odgovara.
Onda, upamtite da ovo mora biti 12:0, u oba slučaja.
Takav je zakon. Jesmo li spremni?
Svi koji glasaju za "kriv", molim da dignu ruke.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7...
8, 9, 10, 11.
OK, to je 11 za "kriv".
Tko glasa "nije kriv"?
Jedan. U redu.
11 za "kriv", jedan da nije. Pa, sada znamo gdje smo.
Au, dečko! Uvijek mora biti jedan.
Pa, što ćemo sad?
Rekao bih, razgovarati. -O, dečko!
Zaista mislite da je nevin?
Ne znam. -Sjedili ste s nama u sudnici.
Čuli ste isto što i mi. Mali je opasan ubojica.
Ima samo 18 godina. -Pa, to je dovoljno.
Ubo je rođenog oca 10 cm u grudi.
Dokazali su to na tucet različitih načina.
Hoćete da vam ih recitiram? -Ne.
Što onda hoćete? -Razgovarati.
Što imamo razgovarati? Jedanaest nas misli da je kriv.
Nitko se nije premišljao osim vas.
Da vas nešto pitam. Vjerujete li u njegovu priču?
Ne znam. Možda ne. -Kako ste onda glasali da nije kriv?
Jedanaest nas je glasalo da je kriv.
Nije lako podići ruku i poslati momka u smrt, a prvo ne razmotriti sve.
Pa, tko je rekao da je lako? -Nitko nije.
Što? Jer sam prebrzo glasao? Iskreno mislim da je momak kriv.
Neću promijeniti mišljenje ni da pričate sto godina.
Ne želim vam mijenjati mišljenje. Samo...
To je nečiji život. Ne možemo odlučiti za pet minuta.
Pretpostavimo da griješimo? -Recimo da je zgrada pala na moju glavu?
Možete pretpostaviti bilo što. -Točno tako.
Kakve ima veze koliko će trajati? Neka je pet minuta. Pa, što?
Neka bude sat vremena. Utakmica ne počinje prije osam.
Tko ima nešto za reći? -Voljan sam sjediti ovdje sat vremena.
Super. Čuo sam dobar vic sinoć... -Ne sjedimo zbog toga ovdje.
U redu, recite mi vi. Zbog čega sjedimo ovdje?
Ne znam. Možda bez razloga.
Čujte, ovaj dečko je maltretiran cijelog života.
Znate, rođen u predgrađu, majka je umrla kad je imao devet.
Godinu i pol je živio u sirotištu...
dok je otac bio u zatvoru zbog falsificiranja.
To nije baš sretan početak.
On je divlje, bijesno dijete. To je sve što je ikad bio. Znate zašto?
Jer je dobivao batine, svakodnevno.
Imao je 18 mizernih godina. Mislim da mu dugujemo malo razgovora.
Da vam ja kažem, gospodine. Ne dugujemo mu mi ništa. Imao je fer suđenje.
Što mislite, koliko suđenje košta? Neka je sretan što ga je dobio. Razumijete?
Čujte, svi smo odrasli ljudi. Čuli smo sve činjenice.
Nećete mi reći da mu trebamo vjerovati, znajući što je učinio?
Živim pored takvih cijelog života.
Ne smijete im ništa vjerovati. Znate to. Mislim, rođeni su lažovi.
Samo netko neobrazovan u to vjeruje. -Slušajte...
Mislite da ste rođeni s pravom na istinu?
Neke stvari mu se trebaju objasniti.
Nije nedjelja. Ne treba nam predavanje. -Imamo posao za odraditi. Hajdemo.
Riža-štapići. To je proizvod na kom radim u agenciji.
"Doručak s ugrađenom energičnošću."
Ja sam to smislio. -Baš dovitljivo.
Hej, molim vas? -Pardon, imam naviku brbljati.
Tako jasnije razmišljam. -Imamo posla ovdje.
Nema svrhe sjediti ovdje u nedogled.
Možda da se gospodin koji se ne slaže s nama izjasni zašto.
Recite nam što mislite. Možda vam možemo reći gdje griješite.
Evo ideje. Izgleda mi da je na nama uvjeriti ovog gospodina...
da griješi, a da smo mi u pravu. Ako bi svatko, u par minuta...
Pa, to je samo ideja. -Ne, ne, to je dobra ideja.
Napravimo jedan krug oko stola?
Mislim da ste vi prvi.
Teško je objasniti.
Jednostavno, mislim da je kriv.
Mislio sam da je bilo jasno od početka. Nitko nije dokazao drugačije.
Nitko ne mora dokazivati. Teret dokazivanja je na tužilaštvu.
Optuženi ne mora ništa reći. To piše u Ustavu.
Naravno, to znam. Ono što sam mislio...
Pa... mislim da je kriv. Mislim, netko ga je vidio na djelu.
OK, evo što ja mislim. I nema tu nikakvih osobnih osjećaja.
Samo želim pričati o činjenicama.
Pod jedan.
Onaj starac je živio kat niže od mjesta gdje je počinjeno ubojstvo.
Deset minuta nakon ponoći, na večer ubojstva, čuo je buku.
Rekao je da je zvučalo kao svađa.
I čuo je malog kako viče, "ubiti ću te".
Sekundu kasnije, čuo je tijelo kako pada na pod.
Dotrčao do vrata, otvorio i vidio malog kako istrčava niz stepenice.
Zvao je policiju. Našli su oca s nožem u grudima.
Autopsijom je utvrđeno vrijeme smrti oko ponoći.
Dakle, to su činjenice. Ne možete ih pobiti. Mali je kriv.
Sentimentalan sam kao i svatko drugi. Mali ima samo 18.
Ali mora platiti za svoje djelo. -Slažem se s vama.
Da li ste završili? -Jesam.
Bilo mi je očigledno da je dječakova priča klimava.
Tvrdio je da je bio u kinu...
ali se nije mogao sjetiti naslova filmova, niti imena glumaca.
Tako je. -A nitko ga nije vidio u kinu.
A žena preko puta - ako njeno svjedočenje to ne dokazuje, ništa neće.
Tako je. Ona je očevidac ubojstva. -Momci, molim vas. Idemo po redu.
Samo malo. Tu je ta žena...
Tu je žena koja leži u krevetu. Ne može spavati, zbog vrućine.
Gleda kroz prozor, točno preko puta...
i vidi malog kako ubada oca nožem.
Vrijeme je točno 12:10. Sve se uklapa.
Poznaje malog cijeli život.
Njegov prozor je suprotno njenom, preko pruge. Kune se da ga je vidjela.
Kroz prozor prolazećega vlaka.
Nije bilo putnika u vlaku. Išao je u garažu.
Svjetla su bila ugašena, a dokazano je u sudu...
da možete vidjeti kroz prozore što se događa s druge strane.
Dokazali su. -Da vas nešto pitam.
Ne vjerujete dečaku. Kako onda vjerujete ženi?
Ona je jedna od "njih", zar nije?
Ti si neki pametnjaković, je li? -U redu, gospodo.
Hajde, sjedite. Sjedite. -Što on pametuje? Kad vam kažem...
Dajte. Nikuda nećemo stići svađom.
Na koga je red? -O, njegov. Broj pet.
Mogu li... Smijem li preskočiti?
Pa... to je vaše pravo.
A sljedeći gospodin?
Uh, pa... Ne znam.
Bio sam uvjeren, znate, već na početku slučaja.
Vidite, tražio sam motiv.
To je vrlo važno, jer ako nemate motiv gdje vam je slučaj?
Inače, svjedočenja onih ljudi preko puta dječakovog stana...
su bila uvjerljiva. Nisu li spomenuli nekakvu svađu, raspravu...
između starca i sina, oko sedam sati te večeri?
Možda griješim, ali... -Bilo je osam sati, ne sedam.
Čuli su raspravu. Onda su čuli da je otac udario dječaka, dva puta.
Konačno, vidjeli su dječaka kako bijesan istrčava iz kuće. Što to dokazuje?
To nije nikakav dokaz. To je samo dio slike.
Kažete da je to bio motiv. I optužba kaže, također.
To nije bio dovoljno jak motiv.
Taj dječak je toliko puta udaran da je nasilje...
Ono je normalno stanje za njega.
Ne vjerujem da su ga dva šamara isprovocirala na ubojstvo.
Možda su bila dva previše. Svatko ima točku lomljenja.
Još nešto?
Ne. -OK. Možete vi?
Ne bih znao. Sve je rečeno.
Možete dovijeka pričati. I dalje se ništa ne mijenja.
Mali je pravi problem. Pa, pogledajte mu dosje.
Sa deset je bio na sudu za maloljetnike: Gađao je nastavnika kamenom.
Sa petnaest, u popravnom domu: Ukrao je auto.
Uhićivan je zbog krađe. Dva puta su ga pokupili zbog tuče nožem.
Kažu da je spretan s nožem. O, to je vrlo fino dijete.
Od pete godine ga otac redovno tuče. Šakama.
I ja bih. Takvo dijete?
Ta djeca... Kakva su danas.
Kad sam ja bio klinac, obraćao sam se ocu sa "gospodine".
Tako je. Čujete li da se sada tako obraćaju očevima?
Očevi izgleda ne misle da je to više važno.
Imate li djece? -Troje.
Ja imam jednog.
22 godine.
Kad je imao 9, pobjegao je od tuče.
Vidio sam. Bio sam toliko osramoćen da sam skoro povraćao.
Rekao sam, "napraviti ću čovjeka od tebe, makar te prepolovio trudeći se".
Pa, napravio sam čovjeka od njega.
Kad mu je bilo 16, potukli smo se.
Udario me po vilici. Bio je krupan.
Nisam ga vidio dvije godine.
Djeca.
Daš sve od sebe...
Pa, nastavimo. -Mislim da gubimo smisao.
Ovaj dečko je proizvod loše obitelji i lošeg susjedstva.
Tu ne možemo pomoći. Ovdje smo da utvrdimo njegovu nevinost ili krivnju.
Ne da ulazimo u razloge zašto je izrastao u to što jest.
Rođen je u bijedi. Bijedna predgrađa su leglo kriminalaca.
Nije tajna da su djeca iz takvih krajeva potencijalna opasnost. Mislim...
Dobro si rekao. Klinci koji ispuze odatle su pravo smeće.
Ne trebaju meni takvi. -Čujte, ja... sam živio u bijedi cijelog života.
Stani malo. -Molim vas...
Igrao sam se u dvorištima prepunim smeća.
Možda još osjećate miris na meni. -Čuj, sinko...
Hajde, sad. Nije ništa osobno.
Daj, kompa. Nije mislio na tebe. Ne budi tako osjetljiv.
Tu osjetljivost mogu razumjeti.
OK, vidite, prestanimo sa svađom. Samo tratimo vrijeme.
Na vas je red, dolje. Izvolite.
Nisam očekivao da govorim. Mislio sam da vi mene trebate uvjeriti.
To je bila ideja. -Zaboravio sam. Ima pravo.
On je taj zbog koga sjedimo ovdje. Da vidimo što ima za reći.
Čekajte. Odlučili smo napraviti ovo na određen način. Držimo se toga.
O, ne budi dijete, može?
Što vam to znači, dijete? -Što si mislio da znači? D-I-J-E-T-E: dijete.
Samo zato što se trudim organizirati stvari?
Evo, preuzmite odgovornost. Ja ću držati jezik za zubima.
Što si se razbjesnio? Smiri se. -Nemojte me vi smirivati.
Hoćete moje mjesto? Evo ga.
Jeste li vidjeli nešto ovako?
Mislite da je smiješno? -Zaboravi to. Nije bitno.
Nije bitno? Evo, ti probaj.
Nitko te neće mijenjati. Odlično obavljaš posao.
Da, sjajan si. Sjajan, kompa. Samo ti stani tu i bacaj.
U redu, neka netko kaže nešto.
Pa, ako želite da vam kažem što mislim, nemam ništa protiv.
Uh, briga me što ćete. -U redu. Nije ništa briljantno.
Znam koliko i vi.
Sudeći po izjavama, dečko je kriv. Možda i je.
Sjedio sam šest dana u sudnici, slušajući nagomilavanje dokaza.
Svi su zvučali sigurno.
Osjetio sam se čudno u vezi tog suđenja. Mislim, ništa nije toliko sigurno.
Bilo je pitanja koja bih ja postavio. Možda ne bi ništa značila, ali...
Mislio sam da obrana nije izvela temeljno unakrsno ispitivanje.
Pustio je puno detalja da promaknu - malih detalja.
Kakvi mali detalji? Kada oni ne postavljaju pitanja...
znači da već znaju odgovore. Mogli bi im štetiti.
Također je moguće da advokat bude glup. Mislim, moguće je.
Zvučiš kao da si sreo mog šurjaka.
Stalno sam stavljao sebe na mjesto dječaka. Mislim da bih tražio drugog advokata.
Mislim, da sam na suđenju o kojem mi ovisi život...
htio bih da moj advokat podrapa svjedoke optužbe na komade, ili bar da se potrudi.
Vidite, postoji navodno jedan svjedok ovog ubojstva.
Netko drugi tvdi da je čuo ubojstvo, vidio dečka da bježi poslije toga...
a tu su posredni dokazi.
Ali, ta dva svjedoka su cijeli slučaj optužbe.
Pretpostavimo da griješe?
Kako to misliš? Čemu onda uopće svjedoci?
Mogu li pogriješiti? -Ti ljudi su bili pod prisegom.
I oni su samo ljudi. Ljudi griješe. Da li su oni mogli pogriješiti?
Pa, ne, ja ne mislim da jesu. -Da li znate da nisu?
Nitko ne može znati tako nešto. Ovo nije egzaktna nauka.
Točno, nije.
OK, vratimo se na poantu.
Što je sa "skakavcem" kojeg su pronašli u očevim grudima?
Neki se još nisu izjasnili. Ne trebamo li ići po redu?
Dobit će priliku govoriti. Daj se smiri na sekundu, može?
Što je s nožem koji je ovaj fini dečko kupio u večeri ubojstva, i priznao to?
Popričajmo o tome. -U redu. Neka donesu nož, da ga vidimo.
Ja bih ga ponovo vidio. Predsjedavajući? -Zašto moramo ponovo vidjeti nož?
Gospodin ima pravo pogledati dokazni materijal.
Možete li nam donijeti nož? -Nož? Naravno.
Nož i vrijeme kada je kupljen su jaki dokazi, zar ne mislite tako?
Ja mislim. -Dobro. Da vidimo činjenice, svaku posebno.
Prvo: Dečko je priznao da je izašao iz kuće oko osam navečer...
nakon što ga je otac ošamario.
Ne, nije rekao "ošamario". Rekao je "udario". Ima razlike.
Nakon što ga je otac nekoliko puta udario.
Drugo: Otišao je direktno u lokalni dućan gdje je kupio taj...
Skakavac. -Nož na preklapanje.
To nije bio običan nož. Imao je izrezbarenu dršku i oštricu.
Prodavač je rekao da je to jedini takav koji je imao u radnji.
Treće: Sreo je društvo ispred kafića, oko 8:45. Da li sam do sad u pravu?
Da, jeste. -Možeš se kladiti da je.
Pričao je s njima sat vremena, napustivši ih u 9:45.
Za to vrijeme oni su vidjeli nož.
Četvrto: Identificirali su ga na sudu kao oružje kojim je počinjeno ubojstvo.
Peto: Stigao je kući oko deset sati.
Ovdje se priče optužbe i dečka blago razlikuju.
On tvrdi da je otišao u kino oko 11:30...
i po povratku kući, oko 3:10 zatekao oca mrtvog i bio uhićen.
Također tvrdi da su ga dva detektiva gurnula niz pola kata stepenica.
Što se dogodilo s nožem? On tvrdi da je ispao kroz rupu u džepu...
na putu ka kinu, negdje između 11:30 i 3:10.
Više ga nije vidio. E, to vam je bajka, gospodo.
Mislim da je jasno da dečko nije otišao u kino te večeri.
Nitko u kući nije vidio kako odlazi. Nitko iz kina ga nije prepoznao.
Čak se nije mogao sjetiti imena filmova koji su puštani.
Zapravo se dogodilo sljedeće.
Dečko je ostao kod kuće, ponovo se posvađao s ocem...
izbo ga na smrt i napustio kuću deset minuta nakon ponoći.
Čak je i obrisao nož od otisaka.
Želite me uvjeriti da je taj nož ispao iz džepa...
netko ga je našao, otišao do kuće...
i izbo oca samo da provjeri da li je oštar?
Ne, ali je moguće da je dečko izgubio nož...
a da je netko drugi izbo oca sa sličnim nožem.
Pogledajte ovaj nož.
Vrlo je neobičan.
Nikada nisam vidio takav. Kao ni prodavač koji ga je prodao dječaku.
Tražite li od nas da prihvatimo tu nevjerojatnu koincidenciju?
Samo kažem da je moguće. -A ja kažem da nije.
Otkuda sad to?
To je isti nož! -Što vam ovo znači?
Gdje ste ga našli? -Prošetao sam sinoć.
Kroz dečkov kraj.
Kupio sam ga u zalagaonici, dva bloka od njegove kuće. Koštao je 6 dolara.
Protuzakonito je kupovati ili prodavati skakavce.
Točno. Prekršio sam zakon. -Ovo vam je bio pametan trik.
Kažite što to dokazuje.
Možda ima 10 ovakvih noževa. -Možda i ima!
Što to znači? Našli ste isti. Pa što? Otkrili ste toplu vodu?
Mislite da je netko drugi počinio ubojstvo potpuno istim nožem?
Šanse su jedan naprema milijun. -Ali je moguće!
Ali ne baš vjerojatno. -OK, momci. Vratimo se na mjesta.
Nema svrhe šetkati se okolo.
Zanimljivo je da je našao potpuno isti nož.
Što je tu zanimljivo? Zanimljivo! -Samo sam pomislio da je zanimljivo.
Jedanaest nas još uvijek misli da je kriv.
Tako je. Nećete promijeniti ničije mišljenje.
Ako želite rasturiti porotu, izvolite.
Malom će opet suditi i bit će okrivljen, jasno k`o dan.
Vjerojatno ste u pravu.
Pa, što ćete sad? Možemo biti ovdje cijelu noć.
To je samo jedna noć. Dečko može umrijeti.
Pa, zašto se ne bismo preselili ovdje?
Neka netko donese madrac...
pa da preznojimo cijeli slučaj ovdje.
Ne mislim da bi trebao zbijati šale. -A što biste da ja poduzmem?
Ne vidim kakve nož ima veze sa bilo čim.
Netko je vidio dečka kako ubada oca. Što nam više treba?
Možete mi uši probiti pričom.
Imam tri garaže kojima upravljam. Završimo ovo pa se izgubimo odavde.
Nož je bio važan za okružnoga tužitelja. Cijeli dan je...
On je neki 15. asistent. Što on zna?
Smirimo se. Ove dodatne svađe nas samo usporavaju.
Pa, što s tim? -Vi ste jedini.
Imam prijedlog za sve vas. Zatražit ću još jedno glasanje.
Hoću da vas jedanaest glasate...
glasate tajno, pisanim ceduljama.
Ja ću biti suzdržan. Ako bude jedanaest glasova za "kriv", neću se protiviti.
Odmah ćemo odnijeti presudu sucu.
Ali, ako netko glasa da nije kriv, ostajemo ovdje raspraviti.
To je to. Ako hoćete probati, spreman sam. -U redu. Hajdemo na teži način.
Zvuči fer. Svi se slažu? Da li je netko protiv?
OK, razdijeli ovo.
Kriv.
Nije kriv.
Kriv.
Au, kako vam se ovo sviđa? -Još jedan je zamahao krilima!
Dobro, tko je taj? Hajde, želim znati!
Oprostite, bilo je tajno glasanje. Oko toga smo se dogovorili, zar ne?
Ako netko želi tajnost...
Tajne? Što to znači? Nema tajni u sobi za porote. Hoću znati tko je taj.
Brate, ti si stvarno poseban! Glasaš "kriv" kao i ostali...
onda ti neki propovjednik zlatnog glasa smekša srce -
neprivilegirano dijete se nije moglo suzdržati od ubojstva -
i ti mijenjaš svoj glas. Ako to nije najbjednije...
Zašto mu ne daš sitniš za prosjačenje?
Stani malo... Čuj, ne možeš razgovarati tako sa mnom. Tko misliš da si?
Smiri se, smiri se. Nije bitno.
Ovaj se lako uznemiri. Sjedni dolje. -Uznemiren? Možeš se kladiti!
Trudimo se staviti krivca na stolicu, gdje i pripada!
Neki tamo počne pričati bajke i svi se zablenemo?
Zbog čega si promijenio mišljenje? -Nije on promijenio. Ja sam.
O, fino. -Znao sam.
Hoćete da vam kažem razlog? -Ne, ne bih da mi kažete razlog.
Ionako bih htio, ako ne zamjerate. -Moramo li slušati ovo?
Čovjek želi govoriti. -Hvala vam.
Ovaj gospodin se sam suprotstavio svima nama.
On ne kaže da dječak nije kriv.
Samo nije siguran. Nije lako stati pred izrugivanje drugih.
Zato se on kockao za podršku i ja sam mu je dao. Poštujem njegove motive.
Dječak kome se sudi je vjerojatno kriv, ali... htio bih još čuti.
Glasovi su 10:2. Ja govorim! Nemate pravo napuštati sobu!
Ne čuje vas. Nikada neće. Sjednimo.
Nastavimo? -Pa, mislim da bi nam trebala pauza.
Znate, jedan je odsutan, trebali bismo ga pričekati.
Izgleda da smo stvarno zaglavili, ha?
Mislim, ono sa starim bilo je prilično neočekivano.
Volio bih smisliti način da to razriješimo.
Znate, u marketingu... Jesam li vam rekao da radim u agenciji?
Neki vrlo čudni ljudi rade tamo. Ne baš čudni, ali...
rekao bih da imaju čudne načine izražavanja.
Pretpostavljam da je isto i u vašem poslu, ha?
Čime se bavite? -Ja sam izrađivač satova.
Zaista? Mislim da najbolji urari dolaze iz Europe.
Kako god, u agenciji, kad dođemo u ovakvu situaciju...
Baš mu pričam, u agenciji, kada upadnemo u ovakve trenutke...
uvijek ima netko spreman sa idejom, vidite.
To me ubija. Najsmješnije...
je kako ideju prethodi fraza.
Na primjer, neki računovođa bi ustao i rekao:
"OK, imam ideju. Objesimo je na jarbol i vidimo da li će netko salutirati."
Mislim, idiotski je, ali je smiješno.
Ja... malo sam se iznervirao tamo.
Nisam... htio biti grub.
Drago mi je da niste od onih kojima upravljaju emocije.
Ne znam što je s tim ventilatorom.
Vi ste prodavač? -Ja sam arhitekt.
Znate li što je meka ćelija?
Pa, vi je imate, vjerujte mi.
Ja imam drugu tehniku.
Smijeh, piće, šale, fore. Znate?
Da.
Udari ih gdje žive - to je moj moto.
Lani sam zaradio 27 somova prodajući marmeladu.
Nije to loše, znate, s obzirom na marmeladu.
Što vi imate od ovoga? Zabavno vam je?
Ili vas je netko jednom lupio po glavi, pa se još niste osvijestili?
Možda. -Znate, vi dobročinitelji ste svi isti.
Uvijek se trudite oko nekoga tko je otpuhnut.
A za što tratite naše vrijeme?
Zašto ne date pet dolara za stvar? Možda ćete se bolje osjećati?
Ovaj mali je kriv, kompa.
Jasno je kao nos na tvom licu. Zašto ne prestanete trošiti naše vrijeme?
Grla će nam propasti ako ovako nastavimo.
Kakva je razlika ako vam propadne ovdje ili na utakmici?
Nema je, prijatelju.
Uopće je nema.
Lijepa gomila, ha? -Isti su kao i drugi.
Čovječe, kakav ubojit dan.
Mislite li da ćemo dugo? -Ne znam.
Sigurno je kriv. Nema nikakve sumnje.
Trebali smo... Trebali smo odavno završiti.
O, meni ne smeta, znate.
Bolje je od rada.
Vi mislite da nije kriv? -Ne znam. Moguće je.
Pa, ne znam vas, ali se kladim da nikada niste ovako pogriješili.
Trošite vrijeme. Trebali biste završiti ovo.
Recimo da je vama suđeno?
Pa, ja ne pretpostavljam. Običan sam radnik.
Moj gazda pretpostavlja. Ali...
Pokušati ću.
Recimo da vi nas uvjerite u ovo...
a mali je stvarno ubo oca?
Spremni?
Oprosti, plavooki.
Pa, gdje drugdje? -OK, momci. Sjednite.
Izgleda da ćemo biti ovdje do večere. -OK, prijeđimo na posao.
Tko bi počeo? -Ja ću.
OK, kreni. -Ti, tamo dolje.
Stari koji živi ispod je rekao da je čuo malog kako viče "ubiti ću te".
Sekundu kasnije, udarac tijela u pod.
Potrčao je do vrata i vidio malog kako bježi iz kuće. Što ti to dokazuje?
Pitam se kako je mogao razaznati dječakov glas kroz plafon.
Nije. Prozor je bio otvoren, kao i na katu. Bilo je vruće.
To je drugi stan. Nije lako prepoznati vikanje.
Prepoznao ga je u sudu.
Gospođa preko puta je pogledala kroz otvoren prozor i vidjela ubadanje.
Nije vam dovoljno? -Ne, nije.
Au, vidite li vi ovo? Kao da pričate zidu.
Rekla je da je vidjela kroz prozor vlaka u prolazu.
Bilo je šest vagona. Ona je gledala kroz zadnja dva.
Sjetila se nevažnih detalja. Kako se tome možete protiviti?
Zna li netko koliko je potrebno metrou...
Nije ovo igra.
Vidite li vi njega?
Smjelost! Ima smjelosti!
Pustite. Nije bitno. -Nije igra?
Što je on umislio? -Zaboravite.
Imate li predodžbu koliko treba metrou da prijeđe zadanu točku, srednjom brzinom?
Kakve to ima veze? -Pretpostavite.
Nemam pojma. -Što vi mislite?
Ne znam. 10, 12 sekundi? -Prilično dobro. Netko drugi?
Djeluje mi točno. -Čemu igra pogađanja?
Što vi kažete? -Deset sekundi.
U redu. Na što mislite? -Ovo.
Vlaku od šest vagona treba 10 sekundi za prijeći zadanu točku.
Recimo da je to otvoren prozor sobe u kojoj je počinjeno ubojstvo.
Skoro možete dosegnuti tračnice, točno?
Jedno pitanje. Da li je netko nekada živio pored tračnica metroa?
Baš sam završio krečenje stana koji gleda na tračnice. Trebalo je tri dana.
Kako je bilo? Bučno? -O, brate! Sve se treslo.
Jednom sam živio u stanu do pruge.
Kada je otvoren prozor, buka je nepodnošljiva.
Jedva čujete svoje misli. -Hoćete li prijeći na stvar?
Hoću. Spojimo dva dijela svjedočenja.
Prvo: Starac u stanu ispod.
Kaže da je čuo dječakov povik: "ubit ću te"...
i sekundu kasnije tijelo koje pada na pod.
Sekundu kasnije. -Tako je.
Drugo: Žena preko puta...
se zaklinje da je gledala kroz prozor i vidjela ubojstvo...
kroz zadnja dva vagona prolazećeg metroa.
Što nam to pričate? -Samo trenutak.
Složili smo se da treba 10 sekundi da vlak prijeđe zadanu točku.
Pošto je žena vidjela ubojstvo kroz zadnja dva vagona...
pretpostavimo da je tijelo palo dok je vlak prolazio.
Dakle, vlak je tutnjao pored prozora starca...
punih 10 sekundi prije nego je tijelo palo.
Starac - "ubit ću te", tijelo koje pada, sekundu kasnije -
je morao čuti povike uz buku vlaka pred nosom!
Nije moguće da je čuo. -Naravno da je čuo.
Mislite li tako? -Rekao je da je vikao iz sve snage.
Nije mogao prepoznati glas uz buku vlaka.
Bilo je pitanje sekundi! Nitko nije tako precizan!
Svjedočenje koje može poslati dečka na stolicu treba biti tako precizno.
Ne mislim da je mogao čuti. -Možda nije, uz svu tu buku.
Ljudi, što vi to pričate? -Razumno je da nije čuo.
Zašto lagati? Što dobiva time? -Pažnju, možda.
Stalno s tim pametnim dosjetkama. Pišite novinama! Plaćaju 3$ po komadu!
Zašto mu se tako obraćaš?
Nekoga tko tako razgovara sa starim čovjekom treba malo nagaziti.
Trebali bi imati malo poštovanja, gospodine.
Ponovo mu reci tako nešto... i ja ću te 'poleći'.
Izvolite. Recite što želite.
Zašto mislite da bi starac lagao?
Promatrao sam ga vrlo dugo.
Šav jakne mu je bio rašiven ispod ramena.
Primijetili ste to? Mislim, doći u sud tako.
Bio je vrlo star čovjek u potrganoj jakni.
I vrlo polako je hodao do klupe za svjedoke.
Vukao je lijevu nogu i pokušao to sakriti...
jer ga je bilo sram.
Mislim da ga poznajem bolje nego itko ovdje.
To je tih, uplašen...
beznačajan starac...
koji je bio ništa cijelog života.
Koji nikada nije vidio svoje ime u novinama.
Nitko ga ne poznaje. Nitko ga ne citira.
Nitko mu ne traži savjet nakon 75 godina.
Gospodo, to je vrlo tužno- -ne značiti ništa.
Takvom čovjeku je potrebno citirati ga, saslušati ga.
Bar jedan put, vrlo mu je važno.
Teško bi mu palo stapanje s pozadinom.
Čekajte. Vi nam to govorite da bi lagao, samo da jedan put ispadne važan?
Ne. Ne bi zaista lagao.
Možda je uvjerio sebe kako je čuo te riječi...
i prepoznao dječaka.
To je najfantastičnija priča.
Kako možete smisliti tako nešto? Što vi znate o tome?
Hoće netko bronhi? -Ja ću jedan.
Još ne vjerujem da netko može smatrati da nije kriv.
O nečem drugom bih htio popričati. Hvala.
Dokazali smo da starac nije mogao čuti dječaka kako viče "ubiti ću te".
Niste ništa dokazali! -Pretpostavimo da je rekao.
Tu frazu, koliko puta samo smo je mi koristili? Vjerojatno tisuću.
"Mogao bih te ubiti zbog toga", "Juniore, učini to opet i ubiti ću te", "Rocky, ubij ga".
To ne znači da bismo zaista ubili nekoga. -Fraza je bila "ubiti ću te".
Mali je to viknuo iz sve snage.
Ne pričajte mi da nije mislio. Svatko tko tako vikne, misli tako!
Uh, ne bih znao.
Svađao sam se s tipom do koga radim u banci, prije par tjedana.
Nazvao me idiotom, pa sam viknuo na njega.
Ovaj vas želi uvjeriti u nešto što nije!
Mali je rekao da će ga ubiti i ubio ga je!
Zaista mislite da bi to vikao da ga čuje cijelo susjedstvo?
Previše je pametan za to. -Pametan? On je obično, neuko smeće.
Taj čak ni ne govori dobar engleski.
Čak mu i engleski nije dobar.
Predsjedavajući, želim promijeniti glas u "nije kriv".
Što ćeš? -Čuli ste me.
Sigurni ste? -Da, siguran sam.
Odnos je 9:3 za "kriv".
E, ako ovo nije propast!
Na osnovu čega? Njegovih izmišljotina?
Trebali biste pisati za one blesave detektivske novine. Obogatili biste se.
Za ime Boga, njegov advokat je znao da nema šanse.
Od samog početka je znao, mogli ste vidjeti.
O, brate, kad vam kažem. Ovaj ovdje je nešto posebno.
Mali je imao advokata, zar ne? On je predstavio njegov slučaj, ne vi.
Kako to da ste se vi raspričali? -Advokati nisu nepogrešivi.
Baltimore, daj. -Dodijeljen mu je od suda.
Što to treba značiti? -Mnogo.
Nije želio slučaj, ili mu se nije svidjelo što je određen.
Takav slučaj ne donosi zaradu, ni slavu, niti puno šanse za pobjedu.
Nije obećavajuća situacija za mladog advokata.
Morao bi zaista vjerovati klijentu za dobar slučaj. Očigledno nije.
Naravno da nije.
Tko bi, dovraga, mogao?
Osim nečija majka ili tako nešto.
Vidi. Vidite samo koliko je sati! Daj!
Ispričajte me. Ja sam nešto pribilježio...
i ako želite, imam nešto za reći.
Vrlo pažljivo sam slušao i...
čini mi se da ovaj gospodin ima neke dobre primjedbe.
Po dokazima sa suđenja dečko djeluje kriv, površno.
Ali ako zađemo dublje... -Ma, daj, čovječe?
Ovo bih želio pitati.
Pretpostavimo da je dečko stvarno počinio ubojstvo.
Dakle, to se dogodilo 10 minuta poslije ponoći.
Sad, kako ga je policija uhvatila?
Vratio se kući... oko tri sata...
gdje je uhvaćen od strane dva detektiva u hodniku.
Moje pitanje je: ako je zaista ubio oca...
zašto bi se vratio kući nakon tri sata?
Zar se ne bi bojao da ne bude uhićen?
Vratio se po nož. Nije lijepo ostavljati noževe u nečijim plućima.
Da, posebno rodbinskim.
Ne vidim ništa smiješno u tome.
Mali je znao da će nož biti indentificiran.
Morao ga je uzeti prije policije. -Ako je znao da će ga prepoznati...
zašto ga je ostavio tamo, na početku?
Možemo pretpostaviti da je pobjegao u naletu panike, jer je upravo ubio oca.
Kad se smirio shvatio je da je ostavio nož.
To zavisi od vaše definicije panike.
Morao bi biti dovoljno pribran da obriše otiske prstiju s noža.
Dakle, gdje ta panika počinje, a gdje se završava?
Glasali ste da je kriv. Na čijoj ste sad strani?
Ne vjerujem da trebam biti lojalan ničijoj strani.
Jednostavno, postavljam pitanja. -Samo razmišljam na glas, ali...
da sam ja izbo nekog, riskirao bih da se vratim po nož.
Kladim se da je mislio da ga nitko nije vidio kako bježi...
i da tijelo neće biti otkriveno do sljedećeg dana.
Osim toga, bilo je pola noći. Mislio je da će ga naći sutra.
Pardon. To je cijela poanta.
Žena preko puta ulice je svjedočila da je u trenutku nakon što je vidjela ubojstvo,
to jest, trenutak nakon što je prošao vlak,
vrištala, a potom telefonirala policiji.
Onda je dječak morao čuti vrisak.
Dakle znao je da je netko nešto vidio.
Jednostavno mislim da se ne bi onda vratio.
Dvije stvari. Prvo: Možda nije čuo vrisak, jer nije bio vrlo glasan.
Drugo: A da je čuo, možda nije to povezao sa svojim djelom.
Živio je u susjedstvu gdje je vrištanje bilo uobičajeno.
Eto vam odgovora. -Možda. Možda je dječak ubio svog oca.
Nije čuo vrisak, otrčao je u panici,
i nakon što se smirio vratio se po nož, riskirajući da ga uhvati policija.
Možda se to dogodilo, a možda i nije.
Ima dovoljno sumnje da se zapitamo je li on uopće bio tamo u vrijeme ubojstva.
Kako to misliš? Zar ga nije starac vidio kako istrčava iz kuće?
On izvrće činjenice, kad vam kažem.
Da li je starac ili nije vidio malog kako istrčava iz kuće u 12:10?
Dakle, je li ili nije? -Kaže da je.
On kaže? Čovječe, kako vam se ovo sviđa?
Svjedoci mogu praviti greške. -Naravno, ako ti tako hoćeš!
Ili on tako hoće! -Stišajte se malo!
Možda nam je potrebno malo buke. Ovi momci se samo predomišljaju.
Je čuo, nije čuo, kakve ima veze?
Pričate o sitnim detaljima, a zaboravljate važne stvari.
Tražim još jedno glasanje. -Ja pričam sada!
Glasanje je zatraženo.
Sjednimo.
Nikada nisam vidio ovoliko vremena potrošena nizašto.
Trajat će kratko.
OK, pretpostavljam da je najbrže ako saznamo tko glasa da nije kriv.
Svi vi koji smatrate da nije kriv, podignite ruke.
Još uvijek isto. Trojica da nije kriv. 9 da je kriv.
I gdje smo sada? Možemo brbljati do utorka. Gdje nas to vodi?
Pardon. Glasam da nije kriv.
Što pričaš to? Mislim, jesmo li svi ovdje poludjeli ili što?
Mali je kriv. Zašto ne slušate činjenice?
Reci im, hoćeš li? Ovo se pretvara u sprdnju.
Glasovi su 8:4 u korist "kriv".
Što je ovo? Tjedan Ljubavi Za Neprivilegirane?
Objasni mi zašto si promijenio svoj glas. Daj mi razlog.
Ne moram opravdavati svoje odluke vama. Imam osnovane sumnje.
Osnovane sumnje? Samo riječi. Vidite.
Klinac, onaj za koga ste odlučili da je nevin, viđen je kako zabada ovo u oca!
Što kažeš, g. Osnovana Sumnjo? -To nije taj nož, sjećate li se?
O, divno! -Kažem vam, ovo je najluđe.
Mislim, što trebamo povjerovati? Izmišljate priče ni od kuda.
Ovakav tip, da je sjedio u Skupštini...
rekao bi vam...
Čujte. Što je sa starcem?
Da li trebamo povjerovati da nije vidio malog kako trči niz stepenice
15 sekundi nakon ubojstva?
Kaže tako da bi ispao važan, zar ne?
U čemu je poanta? -Stanite.
Evo opet ovog iz Baltimorea.
I semafor je označio pogodak. -Čekajte malo, vidite.
Da li je starac rekao da je trčao do vrata? -Kakve ima veze?
Stigao je do tamo, zar ne? -Rekao je da je trčao. Barem mislim tako.
Ne sjećam se, ali ne vidim kako je mogao trčati.
Rekao je da je došao od sobe do ulaznih vrata. Nije li to dovoljno?
Gdje se nalazi soba? -Na kraju hodnika.
Zar se ne sjećate? -Ne.
Htio bih vidjeti plan stana ponovo. -A da ga ponovo izvedemo na suđenje?
Ti si jedini koji bi gledao dokaze.
I ja bih vidio ovaj, također. -Ne tratimo vrijeme.
Ako ćemo opet oko onih gluposti oko leša...
Ne, ali ja bih volio znati da li jedan starac, koji vuče nogu jer je imao kap...
može doći od sobe do ulaznih vrata za 15 sekundi.
Rekao je 20. -Rekao je 15.
20. Što sad izvrćete? -Rekao je 15.
Otkud on zna što je 15 sekundi? Ne možete suditi o tome.
Rekao je 15. Bio je siguran u to.
On je starac! Bio je zbunjen!
Otkuda je mogao biti siguran u bilo što?
Ne shvaćam što hoćete dokazati. Čovjek je vidio malog kako bježi.
Vidimo da li detalji potkrepljuju priču. Čim je tijelo palo na pod...
rekao je da je čuo korake na katu, kako trče ka ulaznim vratima.
Čuo je da se otvaraju vrata, korake koji idu na dolje.
Rekao je da je došao do svojih vrata za 15 sekundi. Ako je ubojica odmah potrčao...
Možda nije. -Starac je rekao da je.
Trebali biste otići na konvenciju cjepidlaka.
Zašto vi ne biste prestali pametovati?
Prijatelju, za tvoja tri dolara dnevno, moraš svašta slušati.
Ovo je plan stan. Starčev stan je ispod i potpuno isti.
Ovdje je pruga, spavaća soba, dnevna, kuhinja, kupaona, hodnik, stepenice.
Starac je bio u spavaćoj sobi, ovdje.
Rekao je da je došao do vrata, niz hodnik, do ulaznih vrata...
baš na vrijeme da vidi dječaka kako trči niz stepenice. Točno?
To je priča, po 19. put.
15 sekundi nakon što je tijelo palo na pod. -Točno.
Sad, vidimo. Bilo je...
Od kreveta do vrata je 4 metra. Hodnik je dugačak 15.
Morao je hodati 4 metra, otvoriti vrata sobe...
hodati 15 metara dalje, otvoriti druga vrata, sve za 15 sekundi.
Da li je mogao? -Naravno.
On hoda polako. Trebala mu je pomoć do klupe za svjedoke.
Napravili ste od toga dugačku šetnju. -Za starca koji je imao kap, je.
Što to radite? -Pokušati ću.
Kako to misliš? Zašto to nije spomenuo njegov advokat?
Možda mu nije palo na pamet. -Mislite da je idiot? Ovo je očigledno.
Da li ste se vi sjetili? -Nije bitno. On nije to spomenuo...
jer je znao da će mu škoditi. Što na to kažeš?
Ili zato što bi to značilo maltretiranje starog čovjeka.
To ne djeluje dobro na porotu. Većina advokata to izbjegava.
Kakva je on onda propalica? -To se i ja pitam.
Dodajte mi tu stolicu. Ove dvije stolice su starčev krevet...
Odmjerio sam 4 metra. Ovdje su vrata sobe.
To je ludo. Ne možete rekonstruirati tako nešto.
Hodnik ima 15 metara. Koračati ću do zida i nazad.
Ovo nije normalno. Zašto tratite svačije vrijeme?
Po vama trajat će samo 15 sekundi. Toliko možemo istrpjeti.
Hajde, prekini.
Dobro OK, ubojico.
Da.
Hoćete li stati tu gdje su ulazna vrata? Po izjavi, bila su zakačena lancem, sjećate se?
Tko ima sat sa sekundama? -Ja imam.
Udarite nogom. To će biti pad tijela. Odatle možete mjeriti.
Što ćemo sada, igrati školice? -Što sada čekamo?
Hoću pričekati da kazaljka dođe do 60.
Daj, počinji!
Hajde, ubrzaj. Mogao je hodati duplo brže.
Ako hoćete brže, hodati ću brže.
Brava, vrata, stop. -Tako je.
Koje je vrijeme?
Točno... 41 sekunda.
Ovako mislim da se dogodilo. Stari je čuo svađu par sati ranije.
U krevetu je, čuo je tijelo kako pada...
čuo vrisak žene, došao do vrata što je brže mogao...
čuo nekoga kako trči i pretpostavio da je dječak.
Ja mislim da je moguće. -Pretpostavio?
Brate, vidio sam raznih nečasnih radnji u svoje vrijeme...
ali ovo je prevršilo mjeru.
Dolazite ovamo slomljenih srca za bijednim klincima i nepravdom.
Slušate nekakve bajke. Ove babe ste obrlatili.
Mene nećete. Dosta mi je.
Što je s vama, momci? Znate da je kriv! Mora se pržiti!
Pobjeći će nam iz šaka! -Pobjeći iz šaka?
Jeste li vi njegov krvnik? -Ja sam jedan od njih.
Vjerojatno biste pritisnuli dugme. -Za takve se možeš kladiti.
Žalim vas. Kako li se osjećate ako bi pogubili nekoga.
Otkad ste ušli ovamo ponašate se kao samozvani javni osvetnik.
Želite vidjeti ovog dečka kako umire zato što vi to želite, ne zbog činjenica.
Vi ste sadist. -Ti...
Puštaj me! Ubiti ću ga! Ubiti ću ga!!
Ne mislite me zaista ubiti, zar ne?
Neki problemi? Čuo sam buku. -Ne, sve je u redu.
Samo smo... Prijateljska rasprava.
Završili smo sa dijagramom. Možete ga odnijeti. Evo.
U što gledate?
Netko mora početi ponovo. -Ispričavam se...
"Ispričavam se". Zašto si toliko pristojan?
Iz istih razloga iz kojih vi niste. Tako sam odgojen.
Ova svađa... Nismo ovdje da bismo se svađali.
Imamo odgovornost.
To je, uvijek sam tako mislio, pohvalna stvar u demokraciji.
To, da smo...
Kako se kaže?
Obaviješteni. Obaviješteni smo poštom da dođemo ovamo, u sudnicu...
i odlučimo o krivnji ili nevinosti čovjeka... koga nikada nismo vidjeli.
Nemamo koristi ili štete od naše ...od naše odluke.
To je jedan od razloga zbog koga smo jaki.
Ne trebamo pretvarati to u... osobni problem.
Ako nitko nema ideju, možda ja imam jednu slatku.
Bacimo je, pa vidimo hoće li je mačka polizati.
Mačka je polizati? -Da. Dječak...
Vidite kako se smračilo. Kladim se da će biti oluje.
Baš je vruće, zar ne?
Oprostite, ali... vi se nikad ne znojite? -Ne, nikad.
Čujte, ja... Pitao sam se da li...
Možda bismo trebali ponovo glasati.
Super. Možda ovoga puta može sa igrom i koktelima.
Predsjedavajući? -Pa, nemam ništa protiv.
Netko ne želi glasati? Hej, molim vas...
Ispričavam se. -Mislim da bismo trebali glasati javno.
Izjasnimo se, znate? Da vidimo tko što misli.
Meni to zvuči fer. Netko se protivi?
OK, prozvat ću vas po broju. Jedan?
O, to sam ja. Glasam za "kriv". Dva?
Nije kriv.
Broj tri?
Kriv.
Broj četiri?
Kriv.
Broj pet?
Nije kriv.
Broj šest?
Nije kriv.
Broj sedam?
Kriv.
Broj osam?
Nije kriv.
Broj devet? -Nije kriv.
Broj deset? -Kriv je.
Broj jedanaest?
Nije kriv.
Broj dvanaest?
Broj dvanaest!
Kriv.
Odnos je sada 6:6.
Došli smo do penala, ha?
Šest na šest! Kad vam kažem, ljudi, neki od vas su ovdje poludjeli.
Takav klinac!
Ne mislim da to kakav je ima neke veze s tim.
Činjenice odlučuju slučaj. -Ne prodajte mi to!
Muka mi je više od činjenica. Možete ih izvrtati koliko vas volja.
Upravo je to poanta izlaganja ovog gospodina.
Vi stalno vičete najglasnije...
Da sam samo malo mlađi. Ovaj čovjek me...
Uh, što je vruće ovdje. -Hoćete čašu vode?
Ne, ne hvala. Hvala.
Past će kiša. -Kako si to skužio, ubojico?
Kako to da si promijenio glas? -Činilo mi se da ima mjesta sumnji.
Nemaš ti pojma što hoćeš. -Ja ne mislim tako.
Mnogo detalja nikada nije spomenuto. -Da, pa, sa srećom.
Daj, ti si k'o i ostali. Puno razmišljaš, pa se zbuniš.
Shvaćaš? -Mislim da nemate prava...
Galamdžijo.
Pogledaj samo kako pljušti.
Znate, ovo me podsjeća na oluju, prošlog...
Je li bilo studenog? Ne znam. Nešto.
Bila je gadna oluja. Baš usred utakmice.
Zaostajali smo sedam bodova. Taman smo počeli dobivati loptu, krenuli smo.
Samo bi letjela, sjekla amo-tamo...
A...
Imali smo tog malog, Slatteryja.
Bio je bik. Pravi bik.
Da sam imao još jednog takvog.
Zaboravio sam, ja sam asistent trenera u Andrew J. McCorkle srednjoj.
To je u Queensu.
Kako god... počeli smo dobru igru.
Znate, njihova obrana se sama raspadala.
I počelo je pljuštati kao iz kabla, baš ovako.
Samo... pljus! Znate, ravno dolje.
Pa, bilo je za ubiti, znate?
Kunem se, ja... zamalo sam zaplakao. Nismo mogli ni mrdnuti.
Hej, što je s ovim ventilatorom? Kako to da...
Bit će da je na istom prekidaču sa svjetlom.
Pa, stvari se poboljšavaju, ha?
Da.
Čovječe, ovo je bolje.
Hej! Dvojka.
Jeste li ikada išli u Garden?
To je prokleto glupo.
O, žao mi je... Ja...
Znate?
Oprostite.
Pa, kako vam se ovo sviđa? Pola-pola. Iznenađujuće, zar ne?
Da.
Ono... malo prije, kada me onaj visoki tip, kako-se-zvao, provocirao?
To ništa ne dokazuje. Ja... vrlo lako planem.
Otkuda mu to da me nazove javnim osvetnikom, sadistom?
Svatko normalan bi se iznervirao.
Samo me htio iznervirati.
Dobro je to izveo.
Mislim da nikuda ne idemo.
Spreman sam otići i proglasiti vezanu porotu.
Nema svrhe nastaviti dalje. -I ja se slažem.
Javimo sucu. Neka mali okuša sreću sa drugom porotom.
Sudac neće to prihvatiti. Nismo dugo bili ovdje.
Pa, hajdemo saznati. -Ja se ne slažem.
Ovaj dečko nema šanse sa drugom porotom i vi to znate.
Hajde, vezani smo. Nitko neće mijenjati glas.
Još uvijek nemate osnovane sumnje? -Ne.
Pardon. Možda ne razumijete potpuno termin "osnovana sumnja".
Što ti to znači, ne razumijem?
Vidite li vi njega? Kažem vam, svi su isti.
Dolaze ovdje i prije nego udahnu...
govore nama kako se sređuje posao.
Kako je ovaj arogantan! -U redu.
Prestanimo sa svađom na dvije minute.
Dakle, tko ima nešto konstruktivno za reći?
Ja bih nešto razmotrio, ako nemate ništa protiv.
Važna stavka kod optužbe je bila...
činjenica da se dečko, pošto je tvrdio da je bio u kinu za vrijeme ubojstva...
nije mogao sjetiti imena filmova, niti imena glumaca.
Ovaj gospodin je to spomenuo. -To je točno.
To je jedini alibi koji je iznio, a nije ga imao čime potvrditi.
Na mjestu dečka, da li biste se vi sjetili detalja...
nakon uznemirujućeg događaja, kao što je očevo šamaranje?
Mislim da bih, ako je bilo detalja za pamćenje.
Dječak se nije mogao sjetiti filmova jer nije ni bio tamo.
Po izjavi policajaca, dečko je ispitan u kuhinji...
dok je tijelo njegovog oca ležalo u sobi.
Mislite da bi se sjetili detalja pod tim okolnostima?
Mislim. -Pod velikim emocionalnim stresom?
Pod velikim emocionalnim stresom. -Sjetio se detalja u sudnici.
Da. Njegov advokat se namučio to izvući.
Imao je tri mjeseca do suđenja da ih napamet nauči.
Nije teško advokatu saznati što je puštano određene večeri.
Ja prihvaćam izjavu odmah poslije ubojstva...
kada se nije sjetio filmova, bio pod velikim emocionalnim stresom ili ne.
Pitao bih vas nešto osobno. -Izvolite.
Gdje ste bili sinoć? -Sinoć sam bio kod kuće.
A večer prije toga? -Što je sad ovo?
U redu je. Izašao sam sa posla oko 8:30, i otišao ravno kući, na spavanje.
A večer prije toga? -To je bilo... utorak navečer.
Turnir u bridžu. Igrao sam bridž. -Ponedjeljak?
Kad stignete do novogodišnje večeri 1954., javite mi.
Ponedjeljak navečer? Ponedjeljak... Žena i ja smo išli u kino.
Što ste gledali? -"Crveni krug". Inteligentan triler.
Koja je bila druga projekcija?
Odmah ću vam reći...
Izvrsna gospođa...
...nešto...
Gospođa Bainbridge. "Izvrsna gospođa Bainbridge".
Gledao sam taj. Zove se "Čudesna gospođa Bainbridge".
Da. "Čudesna gospođa Bainbridge".
Tko je glumio u filmu?
Barbara... Long, mislim.
Tamnoputa, vrlo lijepa djevojka.
Ling... ili Long. Nešto tako. -Tko još?
Nisam nikada čuo za njih.
Bio je to jeftini film, sa nepoznatim...
A vi niste bili pod velikim emocionalnim stresom, zar ne?
Ne.
Nisam.
Pokazana je poanta. -Jaka poanta.
Možete pričati dok vam jezik ne poplavi. Mali je kriv.
Znaš o čemu pričam, prijatelju?
Imaš li još tih bombona? -Svi su otišli, prijatelju.
O, dečko, pogledaj samo tu kišu. Ode i vaša utakmica.
Ovo je samo tuš.
Osim toga, imaju pokriven teren.
Nego, mogu li vidjeti taj nož, na sekundu?
Pa, još je 6:6. Ima li netko prijedlog?
Sad je 6:05. Idemo večerati. -Zašto ne pričekamo do 7?
Meni odgovara.
Nešto bih htio reći. Malo mi je smetalo...
ali, kad smo već zaglavili...
Bila je cijela ta rasprava oko rane i načina na koji je nanešena.
Kut na dolje, znate? -Ne počinji opet s tim.
Više puta su to spomenuli. -Da, ali se ja ne slažem.
Dečko je visok 1.68. -Otac je bio 1.90.
Razlika je oko 20 cm.
Neobično je ubosti nekoga na dolje, tko je viši od vas preko pola stope.
daj mi to.
Pokazat ću vam. Neka netko ustane.
Gledajte - ne bih ponavljao.
Spustit ću se oko 20 cm.
To je dobro. Možda malo niže. -OK, malo niže.
Dakle... Nitko nije povrijeđen.
Točno? -Da. Nitko nije povrijeđen.
Dakle, ovako bih ubo čovjeka koji je bio... viši od mene.
Vidite kut. Dolje i unutra.
I tako je učinjeno. Ne govorite da griješim.
Dolje i unutra. Nema greške. -Čekajte malo.
Hoćete li mi dati to?
Uh, što mrzim ove.
Vidjeli ste nekad tuču noževima? -Ne.
Da li je itko ovdje vidio tuču noževima, nekad?
Pa, ja jesam. Znate, u susjedstvu, preko puta, u dvorištu...
Skakavci su uobičajeni tamo.
Čudno je da se ranije nisam sjetio. Valjda se trudite zaboraviti.
Kako ste koristili noževe? -Pa, nikada ne bih ovako.
Vidite, gubite vrijeme u mijenjanju ruke.
Evo kako. Ispod ruke.
Svatko tko je ikada koristio ovakav, ne bi drugačije učinio.
Sigurni ste? -Siguran.
Zato ih prave na otvaranje, ovako. -Dečko je bio spretan s nožem?
Mislite li da bi mogao napraviti ranu koja je ubila oca?
Ne. Ne sa njegovim iskustvom u rukovanju ovim cijelog života.
Osjećam da bi ga ubo ispod ruke. -Otkud ti znaš?
Jesi li bio tamo kad je ubijen? -Ne. Niti je itko drugi.
Zašto nam pokazujete ove gluposti? Ja ne vjerujem u to.
Ne mislim da možete reći što je mogao učiniti...
samo jer je znao kako se koristi nož.
Što vi mislite? -Ne znam.
Što to znači, ne znam? -Ne znam.
Što je s vama? -Ne znam za ostale...
ali mi se smučilo ovo brbljanje. Ne vodi nas nikuda.
Rekao bih da ja trebam to prekinuti. Zato mijenjam glas u "nije kriv".
Ti ćeš što? -Čuli ste me. Dosta mi je.
Dosta ti je? To nije odgovor. -Gledaj ti svoja posla.
Znaš -U pravu je.
To nije odgovor.
Kakav ste vi to čovjek?
Sjedili ste ovdje i glasali da je kriv sa ostalima...
samo zato jer vam karte za baseball žuljaju džep.
Sada mijenjate glas jer vam se smučila priča?
Slušaj, ti... -Tko vam daje pravo...
tako se igrati s nečijim životom? Zar vas nije briga...
Stani ti malo... Ne možeš ti tako sa mnom.
Mogu ja tako s vama. Ako glasate da nije kriv...
učinite to jer ste uvjereni da nije kriv, ne zato jer vam je muka od priče.
A ako mislite da je kriv, glasajte tako.
Ili nemate hrabrosti učiniti ono za što se zalažete?
Čuj, ti... -Kriv, ili nije?
Rekao sam. Nije. -Zbog čega?
Čujte, ne moram ja... -Morate. Recite. Zašto?
Ja... ne mislim da je kriv.
Želim ponovno glasanje. -OK, zatraženo je glasanje.
Rekao bih da je najbrže da podignemo ruke. Protiv?
OK, svi koji su za "nije kriv", neka podignu ruke.
Jedan, dva, tri...
četiri, pet, šest, sedam...
...osam.
Devet.
Tko glasa za "kriv" neka podigne ruku.
Jedan, dva, tri.
Pa, odnos je 9:3 za oslobađanje.
Ne shvaćam vas, ljudi!
Sve te sitnice koje ovdje iznosite, ništa one ne znače!
Vidjeli ste tog malog, isto kao i ja.
Nemojte mi reći da vjerujete u onu priču o gubljenju noža...
i odlasku u kino.
Čujte, znate da ti ljudi lažu. To im je u krvi.
Što, dovraga! Ne moram vam objašnjavati. Nemaju oni pojma što je istina!
A ne treba im veliki razlog da nekoga ubiju, također.
Ne, gospodine. Oni se napiju. Pijanice su, svi odreda.
Znate to. I, tras! Netko leži u jarku.
Nitko ih ne krivi. Takve su prirode.
Znate na što mislim? Nasilne. Kuda ste krenuli?
Ljudski život im ne znači koliko i nama.
Samo se opijaju i tuku, svo vrijeme...
i kad netko bude ubijen, ubijen je! Njih nije briga!
Naravno, ima dobrih među njima. Prvi ću to reći.
Znao sam par njih, ali to je izuzetak.
Većina njih kao da nemaju osjećaje! Mogu napraviti bilo što!
Što se događa ovdje?
Pokušavam vam objasniti. Činite veliku grešku, ljudi.
Ovaj klinac je lažov. Znam to, sve ih znam.
Čujte me. Ne valjaju oni.
Nema ni jednog od njih da valja.
Mislim, što se događa ovdje?
Ja vam pričam, a vi...
Slušajte me.
Ja... Mi... Mi smo...
Ovaj mali, kome sude. Njegova sorta. Pa, zar ne znate za takve?
To je... To je opasnost.
Ti ljudi su opasni.
Oni su... ...divlji.
Slušajte me. Slušajte.
I jesam. Sjedni sada i ne otvaraj usta ponovo.
Ponekad... ...kad vam kažem.
Uvijek je bilo teško odvojiti osobne predrasude u ovakvim slučajevima.
Gdje god naletite na njih, predrasude uvijek iskrivljuju istinu.
Ja zaista ne zna što je istina.
Ne pretpostavljam da će itko saznati.
Devetero nas, čini se, misli da je optuženi nevin.
Ali, samo se kockamo s vjerojatnošću. Možda i griješimo.
Možda se trudimo osloboditi krivca. Ne znam. Nitko zaista ne zna.
Ali imamo osnovane sumnje.
A to je nešto vrlo vrijedno u našem sistemu.
Ni jedna porota ne može okriviti čovjeka ako nije sigurna.
Nas devet ne razumijemo kako ste vas trojica i dalje sigurni.
Možda nam objasnite. -Ja ću pokušati.
Imali ste dobre primjedbe, ali i dalje mislim da je dječak kriv.
Imam dva razloga. Prvo: dokaz žene preko puta...
koja je zapravo, vidjela čin ubojstva.
To je najvažnije svjedočenje.
I drugo: činjenica da je opisala ubadanje...
vidjevši dječaka kako diže ruku iznad glave...
i ubada oca, na dolje, u grudi.
Vidjela je da to radi, na čudan način. -To je potpuno točno.
Popričajmo malo o toj ženi.
Rekla je da je legla u krevet oko 11 sati, te večeri.
Krevet joj je do prozora, može vidjeti van...
i vidi direktno dječakovu sobu, preko puta.
Prevrtala se cijeli sat. Nije mogla zaspati.
Konačno, okrenula se prozoru, oko 10 minuta poslije ponoći...
i dok je gledala, vidjela je ubojstvo, kroz prozore prolazećeg vlaka.
Rekla je da su se svjetla ugasila poslije ubojstva...
ali da je dobro vidjela dječaka dok je ubadao oca.
Kako ja to vidim, to je nepogrešivo svjedočenje.
Pa, to je cijeli slučaj. -Što vi mislite?
A vi?
Ne znam. Toliko dokaza za prosijati. Ovo je vrlo kompliciran posao.
Iskreno, ne shvaćam kako možete glasati za oslobođenje.
Nije lako sklopiti sve dokaze. -Baci sve ostale dokaze!
Žena ga je vidjela! Što ti još treba?
Pa, možda... -Glasajmo.
OK, glasanje je zatraženo. Netko protiv?
U redu. Ja mijenjam svoj glas.
Kriv je. -Netko drugi. Sad je 8:4.
Zašto je to takav osobni trijumf za vas, taj jedan glas?
OK, kažem da smo vezani. Javimo sucu.
Što kažete? Da čujem argumente.
Ti, ti si vođa svega ovoga. Što kažeš?
Vidimo ponovo. -Već smo vidjeli ponovo.
Ovaj u sivom odijelu skakuće amo-tamo k'o teniska lopta.
Nema potrebe za uvredama. Vi pretvarate ovo u natjecanje.
OK.
Možda da se dogovorimo o vremenskoj granici.
Da, još jednom, novo dijeljenje, ha?
Sad je... 6:15. Netko je spomenuo sedam sati.
Tada možemo početi diskusiju da li smo vezana porota ili ne.
Dobro vam je? -Sasvim dobro, hvala.
Rekao sam da bi sedam bilo razumno vrijeme...
Razlog zbog koga sam pitao je jer ste trljali nos kao...
O, ispričavam se, prekinuo sam vas.
Ali, napravili ste pokret koji me podsjetio na nešto.
Pokušavam dogovoriti nešto ovdje. -Pa, mislim da je ovo važno.
Hvala. Dakle, nadam se da se nećete ljutiti...
ali sam se pitao zašto ste trljali nos tako.
Ma, hajde!
U ovom trenutku razgovaram sa gospodinom do vas.
Dakle, zašto ste trljali nos na taj način?
Ako vam to nešto znači, trljao sam ga jer mi malo smeta.
O, žao mi je. Je li to... Je li to zbog vaših naočala?
Da. Možemo li sada prijeći na nešto drugo?
Naočale su vam napravile ta dva otiska na nosu?
Nisam to primijetio ranije. To smeta.
Jako mi smeta.
Ne bih znao o tome. Nikada nisam nosio naočale. Perfektan vid.
Čujte, hoćete li prestati sa ulogom očnog doktora?
Žena koja je svjedočila da je vidjela ubojstvo...
je imala iste takve otiske sa strane nosa.
Naravno! U pravu je.
Molim vas, samo minutu... i završavam.
Ne znam da li je još netko to primijetio.
Nisam tada obratio pažnju ali prevrćem njen lik u glavi.
Imala je te iste otiske. Trljala ih je u sudnici.
U pravu je. Često je to radila.
Ta žena ima oko 45 godina.
Silno se trudila izgledati kao 35.
Za njezino prvo javno pojavljivanje. Jaka šminka. Obojena kosa.
Nova odjeća, kakvu bi nosila mlađa žena.
Bez naočala. Pa, žene to rade. Zamislite njezino stanje duha.
Kako to mislite, bez naočala? Otkuda znate da ih nosi?
Samo jer je trljala nos? -Imala je te otiske. Vidio sam ih.
Dakle? Što vama to znači? -Dosta mi je tvoga deranja...
Hajde. Zaboravi.
Hej, čujte, u pravu je. Ja sam sjedio najbliže njoj.
Imala je to sa strane nosa.
Što hoćete reći time?
Pofarbala je kosu, imala je otiske sa strane nosa. Što to znači?
Može li te otiske napraviti nešto osim naočala?
Ne. Ne može.
Ja nisam vidio otiske!
Ja jesam. Čudno, nisam se toga sjetio ranije.
Zašto advokat nije ništa rekao?
12 ljudi ovdje je usredotočeno na ovaj slučaj.
11 nas nije na to pomislilo. -Što je s tužiteljem?
Mislite da bi izveo tako nešto? Izvesti je svjedočiti bez naočala?
Jeste li ikada vidjeli ženu koja ne nosi naočale kako joj ne bi pokvarile izgled?
OK. Imala je tragove na nosu. U to vam vjerujem.
Od naočala, točno? Nije ih htjela nositi izvan kuće...
da bi ljudi mislili da je prelijepa.
Ali, kad je vidjela ubojstvo, bila je sama kod kuće.
To je sve.
Da li nosite naočale u krevetu?
Ne nosim.
Nitko ne nosi naočale u krevetu.
Logički je pretpostaviti da ih ona nije nosila u krevetu.
Otkuda znaš? -Ne znam, pretpostavljam.
Također pretpostavljam da ih nije stavila kada je pogledala kroz prozor.
Rekla je da se ubojstvo dogodilo čim je pogledala.
Svjetla su ugašena. Nije ih imala vremena staviti.
Evo još jedne pretpostavke. Ona iskreno misli da je vidjela dečka kako ubija oca.
Kažem da je vidjela samo mutno. -Kako ti znaš što je ona vidjela?
Otkuda on to zna? Kako znaš kakve je naočale nosila?
Možda su za sunce! Možda je dalekovidna! Otkud ti znaš?
Samo znam da je njen vid pod pitanjem sada.
Morala je prepoznati osobu, na 20 metara, noću, bez naočala.
Ne možete nekoga poslati u smrt na osnovu takvih dokaza.
O, pustite me s tim.
Da li je mogla pogriješiti? -Ne.
Nije moguće? -Ne, nije.
Je li moguće?
Nije kriv.
Da li mislite da je kriv?
Ja mislim da je.
A vi?
Ne.
Ja sam uvjeren. Nije kriv.
Što je s tobom? -Imam osnovane sumnje.
Sada je 11:1. -Što je s drugim dokazima?
Što je sa svim tim? Sa... Nožem? Sve ostalo!
Pa, rekli ste da možemo baciti sve ostalo.
Dakle, što znamo?
Sami ste.
Ne zanima me da li sam sâm ili ne. To je moje pravo.
Jest vaše pravo.
Pa, što hoćete? Kažem da je kriv.
Želimo čuti vaše argumente. -Dao sam vam argumente.
Nismo uvjereni. Čujmo ih ponovo.
Imamo vremena koliko god treba.
Sve, svaka stvar koja je iznesena u sudnici ukazuje da je kriv.
Što vi mislite? Da sam neki idiot?
Uzmite ono sa starcem koji živi tamo i sve je čuo!
Ili to sa nožem. Našli su isti takav?
Starac ga je vidio! Tamo, na stepeništu.
Kakve ima veze koliko sekundi je bilo?
Svaka pojedinost. Nož koji je ispao iz džepa.
Ne možete dokazati da nije stigao do vrata!
Naravno, možete koliko hoćete šepati po sobi, ali ne možete dokazati!
Što je sa tim oko vlaka? I kinom?
Eto vam izmišljotine, kakvu nisam čuo.
Kladim se u 5000$ da bih ja zapamtio filmove koje sam gledao.
Kažem vam, sve što se dogodilo je okrenuto naopako!
Ta priča oko naočala? Kako znate da ih nije stavila?
Žena je svjedočila na sudu!
Što je sa dječakovim vikanjem? Ha?
Kažem vam, imam sve činjenice ovdje.
Evo...
Pa, to je to. To je cijeli slučaj.
Dakle?
Recite nešto!
Bijedna gomilo cmizdravaca.
Nećete me vi zaplašiti. Imam pravo na svoje mišljenje.
Pokvareni klinci... Daju sve od sebe!
Ne...
Nije kriv.
Sada smo spremni.
Hej!
Kako vam je ime? -Davis.
Ja sam McCardle.
Pa, doviđenja. -Doviđenja.
Sync: JimDiGriz